Muuttoliike+ja+kaupungistuminen

Muuttoliike ja kaupungistuminen

Suomessa kaupungistuminen alkoi keskiajalla.
Kaupungistumisen keskeisenä käännekohtana pidetään sitä, että kaupungissa asuu enemmän ihmisiä kuin maaseudulla.

Kaupungistumisen edut:

- Työ- ja asiointimatkat lyhenevät - Yritykset säästävät kuljetuskustannuksissa - Työvoimaa paremmin saatavissa - Palveluilla riittävästi käyttäjiä

Kaupungistumisen haitat:

- Ympäristön laatu on huonontunut - Ilman saastuminen - Vesien saastuminen - Melu

Yli 500 000 asukkaan kaupungissa haitat alkavat olla etuja suuremmat.

Nykysuomessa suuri muuttoliike, maastamuutto, maaltamuutto ja kaupungistuminen tapahtui 1960- ja 1970-luvulla suurten ikäluokkien muuttaessa maaseudulta kaupunkeihin ja siirtolaiseksi Ruotsiin. Uusin suuri muuttoliike alkoi Suomen 1990- luvun alun lamasta lähtien jatkuen tähän päivään.

Maan sisäinen muuttoliike voidaan jakaa kuntien väliseen ja kuntien sisäiseen muuttoon. Alue, jolta muutto tapahtuu on lähtöalue. Päämääränä oleva alue on tuloalue. Lähtö- ja tulomuuton erotus muodostaa nettomuuton, joka voi olla negatiivinen (muuttotappio) tai positiivinen (muuttovoitto).

Maastamuutto tarkoittaa jostain maasta muuttamista. Maahanmuutto on muutto johonkin maahan.



Ruokolahden tulomuutto oli 2010: 205 ihmistä ja lähtömuutto: 251 ihmistä. Imatran tulomuutto oli 2010: 1005 ihmistä ja lähtömuutto 1117 ihmistä. Lappeenrannan tulomuutto oli 2010: 2909 ihmistä ja lähtömuutto 3048 ihmistä. Rautjärven tulomuutto oli 2010: 121 ihmistä ja lähtömuutto 168 ihmistä.